text: Ja el meu pare hi anava cuant pujava a caçar per la Vall de Ribes i jo que ara en tinc 43 m'hi he parat anys i anys. Parar-me allà és recordar aquells anys d'esqui on fer la collada era una autèntica odissea. I el parar allà amb un plat calent era tot un privilegi. Ara els temps han canviat, però ells segueixen fent la cuina de sempre, com si el pas del temps un cop entres per la porta s'aturés. Recomano en especial les carns de caça, la toquen com els àngels. I com no el tracta tant familiar i únic que et donen. 